- Există o sursă la Etajul 3 al lor. - La Strategie.
Spun că i-a dat informații lui Pope ani de zile.
Ai încredere în informațiile acestui om ?
Nu s-a înșelat niciodată.
Dacă Shadow e adevărat, totul e compromis.
- Au creat un post liber. - O poziție înaltă.
Nivel directorial.
Ți-am găsit ascunzătoarea.
Mulțumesc pentru informații.
Ne-am putea ajuta reciproc. Biroul mă supraveghează,
- dar nu și pe tine. - Dar Ian ?
- Stai naibii departe de ea. - Îmi pare rău.
Pentru ce s-a întâmplat cu dublura ta.
Țin la tine și n-aș lăsa pe nimeni să-ți facă rău.
Transporți corespondența pentru Lambert ?
La o locație specifică ?
Vreau adresa, Edgar.
O vilă, Potsdam.
Ne faci o poză ?
Deci ...
Butonul alb. Îl ții apăsat și face o serie.
- Bine ? - Mi-e frig.
Bine.
Nu puteam să dorm.
Dacă erai recunoscut ?
Doar voiam să văd.
Și ?
Ce crezi ?
E murdar.
Toți merită să moară.
Vama.
De ce se întâmplă mereu la Vamă ?
Cea mai bună operă a lui Prince de ani buni.
Dar știi că nu mai trăiește dincolo, da ?
Ce crezi că s-ar întâmpla
dacă acest album nenorocit ar ajunge dincolo ?
Ian, te rog ...
Suntem însărcinați cu protejarea
celui mai important secret din istoria umanității.
Sunt lefter.
Copilul meu e bolnav.
Jovey.
Crezi că-mi pasă de familia ta ?
Ăsta e codul.
Te rog, nu !
A dai în bară cu codul, ai încurcat-o.
Alo. Da ...
Da. E aici.
E Max.
Da ?
Îți amintești de Edgar Brandt ? Curierul de la ambasadă ascultat.
Spunea prea mult iubitelor lui.
Da, ce-i cu el ?
L-am auzit sunând aseară,
plângându-se că a fost brutalizat de Emily pentru o adresă.
- Adresă. - Era cu Howard Silk.
Ce vrei să faci cu ei ?
Camera neagră. Trei luni.
Nu, Ian ! Te rog, nu fă asta !
"Howard. Să-ți găsești mereu drumul spre casă. La mulți ani, 1993. Cu drag, Emily."
Nu apare.
Nu pot lucra așa.
Vine și pleacă după cum vrea.
E inacceptabil.
D-le Director, ascultați ?
N-a venit de câteva zile.
- Cine ? - Howard Silk.
Aveam impresia că trimiți pe cineva să mă ușureze de încărcare.
- Să pregătesc o plângere ? - Ce ?
Să pregătesc o plângere despre Howard Silk ?
Nu.
O să mă ocup eu.
Mulțumesc.
- Ies. - Dar întâlnirea de la 14:00 ?
Ești în viață. Îmi pare rău, nu eram sigur.
Am fost ocupat.
- Cum merge ancheta ta internă ? - Extraordinar de bine.
Există o cârtiță la Strategie. E oficial.
Am confirmat-o cu o sursă.
- Da, nu zău. Știi care secțiune ? - Nu. Aldrich investighează.
Și dacă nu vii la muncă, se va interesa și de tine.
Asta vrei ?
Ce-i asta ?
La asta lucra Emily.
Documente interne furate, luate din biroul tău,
scoase afară.
- E codul etajului meu. - Da, este.
Documentele au fost furate din departamentul meu ?
Da, după cum ziceam, ai o cârtiță.
Și când voiai să-mi arăți astea ?
Ce zici de acum ?
Și Baldwin ?
O vom găsi pe Baldwin. Asta e mai important.
Tu află de unde vin astea, eu o să le parcurg.
Voi fi la Hotelul Walcot.
Nu mai stau o clipă în biroul ăla.
Știi că e ziua mea azi ?
Ar trebui să găzduiesc o cină festivă diseară.
Prieteni, colegi.
Cine știe ? Probabil că invit cârtița în casa mea.
Da.
Cercetează circularele alea.
Nu-ți fă griji, îmi fac partea.
Tu fă-ți-o pe-a ta.
Ce faci, prietene ?
Bine, tu ?
Totul e bine.
- Da. - Te rog.
Mulțumesc.
Cafea.
Ca de obicei ?
Da, te rog.
Cafea neagră, te rog.
Mai serviți budincă cu alune de pădure ?
Să văd dacă mai avem.
Cea mai bună budincă din Berlin, nu crezi ?
Prăjesc alunele în casă.
Mereu e vorba de micile detalii.
Puțin ciudat ...
- să-l văd fără să zică nimic. - Poate are o zi mai proastă.
Ai auzit veștile bune, Howard ?
Lieber.
Doctorul spune că nu va fi nevoie de tije în genunchiul lui.
Cu șchiopătatul va trebui să trăiască, dar nu mai trece prin operații.
Nu ți-ai cerut scuze niciodată, nu ?
Nu cred că lui Howard îi pare rău pentru ce a făcut.
Dar n-o lua personal.
E un ticălos cu toată lumea.
M-ai urmărit până aici să te iei de mine ?
Vreau să vorbim despre Edgar Brandt, curierul.
S-a plâns la telefon că tu și Emily l-ați constrâns pentru o adresă.
Ce căutați ?
- Poate ar trebui să vorbești cu ea. - Nu, Howard.
E timpul ca noi doi să avem o discuție serioasă.
Mi-o puteți da la pachet ?
Ian a spus că încerci să te întorci la muncă.
Știi ce pacient de rahat sunt.
Fără zahăr, mulțumesc.
- De când ? - Un studiu nou.
Nivelul mare de colesterol din sânge. Zahărul e de vină.
O moștenesc de la tata.
Ăsta e singurul lucru pe care o să-l moștenești de la tatăl tău.
S-a purtat ciudat cu tine în ultima vreme ?
Ei bine ...
A manifestat o grijă
pentru binele meu.
La naiba, mamă.
Când te-ai decis să-l părăsești,
orice obligație pe care o aveam
să simt ceva pentru el s-a ridicat.
Acum, nu pot să cred că spun asta,
dar îmi fac griji pentru el.
M-am dus să-l văd ieri.
Despre ce ați vorbit ?
Despre tot.
M-am deschis și el a ascultat.
Părea interesat de viața mea.
Poate încearcă să se ispășească ?
N-ar trebui să pui prea multe speranțe în asta, să știi.
Mamă, mi-am promis acum mult timp
că nu-i mai dau șanse ca să mă dezamăgească.
Da. Ține-ți promisiunea asta.
Mai devreme sau mai târziu, se va întoarce la vechiul el.
Cadavrul unui bărbat neidentificat a fost găsit într-un hostel
pe Strada Karl Marx în Nordul Neukoelln,
victima unei înjunghieri brutale.
Niciun suspect n-a fost arestat până acum,
dar martorii spun că au văzut o femeie caucaziană
de 20 de ani părăsind locul crimei.
Poliția a înconjurat zona
și încearcă să stabilească motivul.
Cu condițiile confuze în care a murit Nadia
știu că sunt multe întrebări.
Mă îndoiesc că vom ști de ce
a fost prinsă în acea violență fără rost.
Dar nu suntem aici să discutăm condițiile morții ei.
Ci să ne arătăm respectul asupra vieții ei.
Aș vrea să dau cuvântul oricui
dorește să-și împărtășească amintirile personale.
Cineva ?
Orice.
Îmi pare rău că atât de puțini dintre voi ați cunoscut-o.
Nadia și cu mine ...
a fost prima mea dragoste și ...
știți cum sunt primele iubiri.
Pasionate și atât de greșite.
Era dedicată muncii ei
și eu nu aveam niciun scop.
Se trezea dimineața, exersa
și apoi mă trezea cu o cană de cafea.
Putea fi atât de dulce.
Apoi mai erau și zilele în care era tăcută.
Încercam s-o fac să se deschidă, dar
era ca și cum voia să fie singură.
Am iubit-o, dar n-am cunoscut-o.
Și cred că e bine.
Era de nerecunoscut.
Toți oamenii interesanți sunt.
Sper că n-a fost singură în final.
Clare !
Ce faci, Ingrid ?
Ți-ai deschis părul ?
Slavă Domnului cu tine. Prima persoană care observă.
Ne vedem mai târziu ?
Da, sigur. Abia aștept.
- Pa. - Pa.
Poartă-te normal sau îți rup gâtul.
Uită-te la locul ăsta.
10 .
Atât de scump.
- Ce vrei de la mine ? - Eu termin treaba.
Apoi mă plătești și eu dispar.
- Nadia ... - Nu-mi spune așa.
Ai încercat să mă omori.
N-am avut de ales.
M-au încolțit.
- Îmi pare rău. - E adevărat ?
Cumpărăturile tale și casa ta, și mica ta familie ?
- De ce faci asta ? - Ca să fiu liberă.
Ai scăpat. Ești liberă.
100.000 , așa cum ai promis.
Termin contractele, plătești.
Ești nebună ? Te vor moartă.
Vor să termin.
Dacă o fac, aduci banii.
Da.
Mi-e milă de tine.
Nimic din ce ești nu e adevărat.
Devreme.
Punctual.
Pari neliniștit.
Îngrozit.
Howard, îți amintești de Kaspar.
Vă rog să nu mișcați prea mult.
Acum sau niciodată.
Nu, mulțumesc. Nu mi-e foame.
N-ai idee ce pierzi.
Citește fiecare card cu atenție.
"Fred s-a specializat în a face jucării de ceară foarte ciudate."
Următorul.
"Cinci experți în vinuri au analizat în glumă"
"- o mostră de Chablis." - Următorul.
"Șase diavoli mari din Japonia"
"au uitat repede cum să valseze."
E timpul pentru noi pangrame, amice.
Suntem gata.
Știi procedura, Howard. Îți voi pune întrebări.
Începând cu ambasada.
Ora petrecută cu Emily,
ce ați discutat după ce am plecat ?
Nu-mi amintesc.
N-ai chef să pregătești o poveste ?
Nu-mi amintesc.
Înainte ca eu și ea să plecăm,
i-ai spus să aprindă o lumânare la Sf. Cristofor.
A fost o informație codată. Ce voiai să spui ?
Nu știu.
Pot să vorbesc cu tine, te rog ?
Totul e constant.
Nici măcar un răspuns în pupile.
Apărarea lui devine mai bună.
Cea mai bună de până acum.
Nu mai pot face pomeni.
Nu. Pot plăti.
Poftim. Pentru alaltăieri.
Mulțumesc că ai fost amabilă.
Un espresso.
Știi unde e asta ?
Da.
E o plajă în Croația.
Îți place ? Eu am făcut-o.
Îmi place.
Mulțumesc. Eu sunt Greta.
Nadia.
- Ești nouă în oraș ? - Da.
Cu atâția bani poți merge în orice restaurant.
Cafeaua e bună aici.
Nu e.
Ce faci cât stai aici ?
Nimic. Muncesc.
Și ce faci ca să te distrezi ?
Dacă-ți place să petreci, e o petrecere în timpul zilei.
Ar trebui să mergi. E distractiv.
Te numești Lamar Jung ?
Ne cunoaștem ?
Am fost un coleg cu un vechi prieten de-al tău.
Walter Atwood.
A fost director la birou la mine.
L-ai cunoscut pe Walter.
Putem vorbi ?
Te rog, intră.
Nu-mi amintesc să fi fost la înmormântarea lui Walter.
A fost discret, ca om căsătorit.
Cât de bine îl cunoșteai ?
Suficient de bine să știu.
Măcar putem trece peste prefăcătorii.
Ești primul dintre colegii lui care a venit la mine.
La 5 ani după ce a murit.
De ce ai așteptat până acum ?
Avea 49 de ani și a murit de atac de cord.
- Corect ? - Da.
Stresul slujbei.
Îi spuneam că trebuie s-o ia mai ușor.
Îți amintești să fi fost deranjat de ceva pe atunci ?
Au trecut ani. Adică ...
Greutățile normale, se plângea
că era împins de pe postul lui.
Paranoia.
Mereu presupunea că era urmărit.
- Urmărit ? - Da.
Credeam că era doar stresat.
Îți amintești când l-ai văzut ultima dată ?
Trebuia să-l văd în ziua aia la Hotelul Concorde.
Eram ...
în camera aia, așteptând.
Walter mereu suna.
Așa era aranjamentul.
N-am aflat decât la necrolog, câteva zile mai târziu.
Până atunci am crezut că era felul lui de a termina lucrurile.
Spui că ar trebui să fim suspicioși legat de moartea lui Walter ?
Nu.
Doar pun cap la cap lucrurile.
Nu știu cum să fac asta.
Știu că-i dai numerele astea
ca să te contacteze când are probleme.
Cred că ar trebui să treci pe la mine.
Mulțumesc că m-ai lăsat să vin azi.
Îmi dau seama că ai vorbit cu Ian, dar ...
am crezut că ar trebui s-o auzi de la mine.
Mărturisesc că am avut niște dificultăți personale în ultima vreme.
Da, știu.
Și, recent, a devenit mai rău.
Ce să spun aici, Emily ?
De cât timp ești în departament ?
Ești o instituție.
Și faci asta cu impunitate,
trecând peste mine când vrei.
Da, îmi pare rău.
Spune-mi, Emily, cum ar trebui să reacționez ?
Ai menționat posibilitatea
unui concediu să-mi pun viața în ordine
și cred că ai dreptate.
Ia-ți cât timp vrei.
Mulțumesc.
Cum a mers ?
Ar trebui să țină Personalul departe de mine o vreme.
Pare că ai avut o noapte grea.
Băieții ăștia de la Arhivă,
cu comportamentul lor și rezistența la băutură.
Abia își puteau ascunde erecțiile.
Ai săpat cât ai putut de adânc ?
Până la fund.
Am închis barul.
Condoleanțe.
Adresa aia din Potsdam,
niciunul dintre ei n-au văzut-o sau n-au auzit de ea.
Înregistrările de Stat spun că e o proprietate privată.
Nu e a noastră.
Îmi pare rău. Aș fi vrut să găsesc ceva mai bun.
Nimic e ceva.
Apropo, l-am văzut pe Ian venind dimineață.
Fostul tău soț era cu el.
Mergeau la Supraveghere.
Care e trucul tău, Howard ?
Mințind așa, atât de confortabil.
Trucul meu ?
Poate chiar nu știu.
Ai târât-o pe Emily într-un dezastru.
Mai întâi a fost nenorocirea aia cu ordinul de reținere.
Aproape a fost omorâtă.
Acum asta.
Adresa pe care o aveți de la Edgar, ce urmăriți voi doi ?
Îți spun ce urmăresc.
Ce spui de o explicație bună
de ce aș fi obligat profesional să-ți spun orice,
înafară de du-te naibii ?
Ce faci acolo nu e treaba mea.
Secțiunea Doi, bine.
Dar asta, aici, e treaba mea.
Acum, ce-mi scapă, nenorocitule ?
Frate, ea chiar are un tip, nu ?
- Crezi că e nostim ? - Uită-te la asta.
Acum câțiva ani, mă părăsește,
un nenorocit colosal, după toate standardele.
E liberă de cel mai rău soț posibil vreodată.
Și ce face ? Fuge cu un tip ca tine.
Un tip ca mine ?
Da, toată rutina asta cu durul.
E altă versiune a aceluiași lucru.
Du-te naibii.
Am atins un punct sensibil ?
Chiar crezi că avem ceva în comun ?
Tu, mereu fugind de viața asta pentru promisiunea alteia.
Crezi că ne asemănăm ?
Sunt un bun judecător.
Atunci unde ai fost, Howard ?
Unde ai fost acum câțiva ani, când îi era cel mai rău,
stând la dezintoxicare ?
Unde naiba erai atunci, dacă ne asemănăm atât de mult ?
Eram acolo.
Eram lângă patul ei, citindu-i în fiecare seară.
Când toți restul din viața ei au renunțat la ea,
eu eram acolo.
N-ai nicio idee cum era
pentru ea și mine.
N-ai putea să înțelegi.
Asumă-ți responsabilitatea odată în viață.
- Încerc. - Bun.
Care e adresa ?
Îți pierzi vremea.
- Va fi ucisă. - Nu voi permite asta !
Încă îți mai iubești fosta soție, Howard ?
Emily, nu poți intra acolo.
- Oprește asta. - Nu ! Te rog, ai grijă cu aia.
Afară, acum, te rog.
Ai înnebunit complet ?
Încercam să clarific câteva lucruri.
Îl aduci aici, îi faci un test de minciună
- în fața întregului Birou ? - Acum îl aperi ?
Dacă ai o întrebare, vii la mine.
Am venit.
La spital.
Mi-ai spus că o să fii discretă o vreme,
că vom face asta împreună.
Asta am fost de acord împreună.
Ce s-a schimbat de atunci și până acum ?
Mă ajută cu investigația mea.
- Vorbești serios ? - Vezi ? Îți spun adevărul
și apoi încerci să mă oprești.
Lasă-mă să particip, Em.
Sunt prima ta opțiune.
Care e adresa ?
E o casă în Potsdam.
Nu aparține Biroului, cel puțin nu oficial.
Edgar duce ordinele între casa aia și ambasada de dincolo.
Max, sună-ți fratele.
Spune-i să aducă niște prieteni. Mergem în Potsdam.
Și el.
Vreau meniul special de prânz.
Și vreau să fie livrat.
Da ?
Am sunat la curățătorie ?
Nu. N-a fost nicio curățătorie aici.
Scuzați-mă.
Am format numărul greșit.
Bună.
Ești bine ?
Nu faci așa ceva în mod obișnuit, nu ?
Nu-mi place.
Te superi dacă te întreb ce ți s-a întâmplat ?
Îmi pare rău.
Și eu am fost cu cineva.
Îmi făcea rău.
A trecut mult timp.
Ce ai făcut ?
Am fugit.
Am venit aici.
Oraș nou, viață nouă.
Dă-o naibii, nu ?
Mulți oameni fug așa.
E normal.
Pot ?
Ai făcut toate astea ?
Da.
E un hobby.
Îmi place să călătoresc.
Cred că și mie mi-ar plăcea.
Rămâi.
E în regulă. Dormi.
Nadia.
A lăsat asta pentru tine.
De ce i-au făcut asta,
să-i taie degetele, să-i scoată dinții ?
Fac asta pentru ca poliția să nu poată identifica trupul.
Dar îi cunosc numele.
Nu numele adevărat.
Mi-a vorbit, să știi.
Mi-a spus ce sunteți.
Spioni.
Lucrezi pentru Rusia ?
Statele Unite ?
E mai bine să nu știi.
Ești în viață pentru că te-a ținut departe de astea.
Atunci, de ce mă ajuți ?
Pentru că a fost prietenul meu.
Ascultă, trebuie să suni poliția.
Spune-le că așa l-ai găsit.
Nu le spune despre bani.
Bine, ascunde-i.
Nici nu știu cine a fost.
L-ai iubit ?
A fost o minciună.
Nu.
Soția mea ... mi-a ascuns lucruri.
Secrete.
Când am aflat ...
Vrei sfatul meu ?
Dacă l-ai iubit, cu adevărat ...
trebuie să iubești minciuna.
Îmi pare rău că trebuie să-ți cer asta acum.
Ai văzut ceva, în ultimele 2 sau 3 zile,
neobișnuit ?
Cineva pe care nu l-ai recunoscut vorbind cu el ?
Trebuie să aflu cine a făcut asta.
Ai fost singurul care a vorbit cu el.
Și acel tânăr chipeș cu care ai venit.
Nu deranjați !
Ce naiba ...
- Cine naiba e asta ? - Ieși afară !
- Ce naiba faci ?! - Du-te !
- Câte din astea sunt ? - Despre ce vorbești ?
Târfe ... ai o rotație ?
Nu. Cum ...
- Vorbești despre muncă cu ele ? - Bineînțeles că nu vorbesc despre
muncă cu ele, Howard.
Cât de prost mă crezi ? Despre ce e vorba ?
- Stai jos. - Howard !
Stai naibii jos !
Măcelarul, prietenul meu, e mort.
Am făcut mari eforturi
să-mi pregătesc rețeaua aici, să-i țin în siguranță.
Nu-i expun.
Noi am fost singurii care au mers să-l vadă.
Bine, Howard, nu crezi că eu ...
Îți spun ce cred.
Cred că ai face bine să sapi adânc și repede să găsești cârtița asta.
Pentru că oricine obține informații de la etajul tău,
le obține de la tine.
Fă-ți naibii treaba.
Ce naiba ?
Vezi asta ?
Sigur e adresa corectă ?
Ceva nu e în regulă.
Max.
Am auzit că ai vizitat-o pe fiica noastră.
Rămâi aici.
Vezi dacă găsești discreția aia de care vorbeai.
S-ar duce ?
Ian, dă-mi o armă.
Em, ce-i asta ?
Nu știu.
Iubito, ești acasă ?
O duceam în pat.
Am niște treabă de terminat, înainte să ajungă invitații.
Voi fi în birou.
Intră.
Stai jos.
Trebuie să vorbim.
Am vizitat un vechi prieten de-al lui Walter Atwood, azi.
Îți amintești de Walter ?
Da, fost director adjunct. A murit.
Acest prieten, Lamar Jung, era iubitul lui.
Da, Atwood a ținut asta departe de prieteni și familie.
Îmi amintesc că a recunoscut că e gay, după atacul de cord.
Ce ?
Alice avea dreptate. Există o cârtiță.
Și e mai grav decât credeam.
Conform iubitului lui,
Atwood crede că e urmărit.
Cu săptămâni înainte de moartea lui.
Atwood a murit de atac de cord. Cauze naturale.
E imposibil de indus așa ceva, fără să atragi atenția.
Nu imposibil.
Au ucis unul de-al nostru pentru a face loc unuia de-al lor.
Și ne-a scăpat asta.
Îți dai seama cine l-a înlocuit ?
E spionul perfect.
Cu relații bune.
Căsătorit, deștept.
Protejat de familie.
E Quayle.
El a fost tot timpul ăsta.
Deci, ce vom face în privința lui ?
Cum a fost ziua ta, sărbătoritule ?
A fost bine.
- S-a întâmplat ceva ? - Nu.
Sunt doar obosit.
Bine.
Te așteaptă o noapte lungă.
Te superi dacă scoți friptura din cuptor ?
Am rugat oamenii să înceapă să vină de la 8:00.